Arhīva kalendārs
Tieši tā arī virzās darbi Dzērbenē. Latvijas valsts mežu un Valsts kultūrkapitāla fonda atbalstītās Vidzemes kultūras programmas (VKP) projekta LAIKA UPE-LU realizētāji, “Lampu dizaina darbnīcas” mākslinieki Aigars Lenkevičs un Ērika Māldere, kopā ar vietējo novadpētnieku kluba SERBEN aktīvistiem tiekas ik trešdienu Dzērbenes pilī, lai izrunātu, pārrunātu, pilnveidotu, krātu un vāktu vienviet informāciju par Dzērbeni. Novadpētniecības materiālu vākšanas talka Dzērbenē. Izcils palīgs projekta realizēšanā ir kluba vadītāja Mārīte Šķēle. Liekot kopā vairākas galvas, tiek atrasti un nodoti mākslinieku ziņā aizvien jauni interesanti fakti. Kluba biedri uzņēmušies brīvprātīgu šefību par sev tuvākajām tēmām, piemēram, Anita Zvaigzne par baznīcas vēsturi, Jānis Gobiņš par sporta “līniju”, Ilze Baņķiere par viduslaikiem, Dace Paegle par kolhoziem, cits par partizāniem un vēl cits par Sibīrijas tēmu utml. Veidojot secīgu notikumu gaitas laika joslu, par pamatu tiek ņemts J. Vidzemnieka vēsturiskais apcerējums par Dzērbeni. Kopējais darba apjoms prasa rūpīgu izvērtēšanu un atlasi. Šogad plānots aptvert laika posmu no vissenākajiem laikiem līdz kolhozu kustības sairumam, mūsdienas atstājot nākamajam posmam, jo sabiedrībā vēl jūtama izteikta vēsturiskā fona ietekme. Projektu realizētāji - mākslinieki Aigars Lenkevičs un Ērika Māldere. Lielisks projekta ilustratīvais materiāls ir iegūts no Valmieras teātra aktrises Daces Eversas privātkolekcijas, kur glabājas viņas radinieka, dzērbenieša Paula Eversa, pagājušā gadsimta 20. gadu fotogrāfijas ar daudziem nozīmīgiem faktiem un kur redzams zudušais Dzērbenes centrs ar Baznīcas krogu un dižo Biedrības namu. Paula Eversa fotogrāfiju izstāde Dzērbenes dienā. Ļoti iepriecinošs ir Vecpiebalgas novada pašvaldības atbalsts. Pēc pils torņa izremontēšanas meistari ar septembri ir uzsākuši remontdarbus 1. stāva vestibilā, kur plānots eksponēt jaunizveidoto dizaina objektu LU. Tas aizsāks veidot vienota stila iekārtojumu kopumā visai ekspozīcijai, būs papildināms, kā arī pilnveidojams. Darbs pie projekta iet plašumā, viens notikums ved pie nākamā, un vietējie iedzīvotāji atklāj interesantas ziņas un tiek iegūts neticams brīvprātīgs atbalsts no domubiedriem. Tā, piemēram, ar režisora Bruno Aščuka palīdzību tika dokumentēts 84 gadus vecās dzērbenietes Dzidras Zaķes dzīvesstāsts. Pašreizējā notikumu gaita ļoti labvēlīgi veicina situāciju, lai netiktu pieļauta muižas ēkas bojāeja, lai būtu lietderīgi izmantotas telpas, veidotos kultūrvide, attīstītos vietas potenciāls un Dzērbenes pils iekļautos novada tūrisma attīstībā. Projekts DZĒRBENES VECTĒVA STĀSTI ir cieši saistīts ar iepriekš aprakstīto, jo arī lieliski ilustrē dzērbeniešu pirmskaru dzīvi 20. gadsimtā, viņu jūtu pasauli, lauku sadzīvi un darba prasmes. Tāpēc šie Jāņa Slaidiņa (1905-1983) aprakstītie stāsti noteikti ir projekta LU sastāvdaļa - nozīmīga “informatīvās upes pieteka”. Šajā vasarā, 18. jūlijā, pirmoreiz tika svinēta Dzērbenes diena. Sakarā ar Covid pulcēšanās aizliegumu, par svētku vietu labvēlīgi tika izraudzīts Dzērbenes bijušais vēsturiskais centrs – laukums starp baznīcu un Radošo māju “Memberi”, kur dzīvo un darbojas projektu realizētāji. Svētkos tika eksponēta Paula Eversa fotogrāfiju izstāde ”Dzērbene sendienās” un “Dzērbenes vectēva stāstu” grāmata ar Ērikas Mālderes ilustrācijām. To pavadīja jauniešu ritma perfomance. Pasākumu apmeklēja neparasti daudz cilvēku, laiks bija labvēlīgs, un pļavā uz improvizētas skatuves grāmatu fragmentus lasīja paši vietējie iedzīvotāji.
Svētkos notika neticams fakts - uzradās Slaidiņu dzimtas pārstāvji, kas grāmatas ilustrācijā, kas attēlo ciltskoku, bija uzzīmēti ar nolūzušu zaru - bez turpinājuma. Tika izlemts veikt grāmatas maketā labojumus, kā arī pilnveidot tonālo fonu risinājumu atbilstoši nodaļu noskaņām. J. Slaidiņa grāmatai "Dzērbenes vectēva stāsti" veltītais pasākums. 144 lapaspušu grāmatu plānots izdot šajā rudenī Jelgavas tipogrāfijā. Apgalvojums, ka katra kustība rada citas kustības ir vietā arī šoreiz, jo septembrī J. Slaidiņam iznākusi arī dzejoļu grāmata. Informāciju sagatavojusi: Ērika Māldere.
Autore noskaidroja, vai, Kultūras ministrijai izstrādājot profesionālās ievirzes kultūrizglītības pārmaiņu plānu, tiek ņemtas vērā arī reģionu īpatnības, kāda varētu būt administratīvi teritoriālās reformas ietekme uz Vidzemes reģiona mūzikas skolām, un, vai ir kādas tām raksturīgas kvalitātes iezīmes, kas visvairāk sastopamas tieši Vidzemē. Vidzemes reģions ir viens no lielākajiem Latvijā mūzikas skolu skaita ziņā, turklāt programmu daudzveidība ir visnotaļ plaša un ir arī vērojama tendence, ka bijušie skolu audzēkņi jau kā pedagogi atgriežas savā skolā, uzskata Andis Groza, Latvijas Nacionālā kultūras centra (LNKC) direktora vietnieks kultūrizglītības jautājumos. Kā īpašas Vidzemes mūzikas skolu kopainā viņš izceļ Jāņa Norviļa Madonas mūzikas skolu, Valmieras Mūzikas skolu, Smiltenes Mūzikas skolu, kuras arī visbiežāk plūcot laurus LNKC organizētajos valsts konkursos. Jaunpiebalgas mūzikas un mākslas skolas audzēkne Emīlija Silakalne flautas spēli mācās pie savas māmiņas, skolotājas Aijas Silakalnes. Arī tētis ģimenē ir mūziķis. Foto: KARĪNA MIEZĀJA. „Latvijas Avīze” arī viesojās Jaunpiebalgas Mūzikas un mākslas skolā, kurā no 16 pedagogiem astoņi, arī direktore Aija Sila, ir tās bijušie absolventi. Turklāt skolā audzēkņi var mācīties ne vien klavieru vai vijoles, bet arī ērģeļu un reto instrumentu – fagota, trompetes, eifonija – spēli, kuru pratējus orķestri vai ar uguni meklē. Informāciju sagatavoja A. Bormane. |
|